maanantai 10. maaliskuuta 2014
Normaali
Maali, mikä maali. Normaali.
Tänään minä olen se. Normaalipainoinen, grammalleen. Ehkä olin sitä jo eilen, en tiedä. Tänään olen sitä todistettavasti, kirjoissa ja kansissa. Oma vaakamme makaa yhä kellarikomeron nurkassa tarkalleen siinä, mihin äiti sen toimitti kuukausia sitten. En ole päässyt pelaamaan numeropeliä kylppärin kätköissä, ja se on ollut ihan hyvä. Se tosin aiheuttaa järkytyksen häivähdyksen takaraivossa. Nytkö se jo tuli? Hupsis.
Aurinko paistaa. Hoitohuoneen lattialla kuplii valoa kuin sitruunalimonadia. Minä tarkastelen itseäni peilistä ja mietin, kuinka tässä näin kävi. Tunnustelen mieleni reunoja varovasti, valmiina hypähtämään sivuun heti, kun jyrä tulee. Kuulostelen rousketta, jonka sen panssarivaunumaiset telaketjut aiheuttavat painautuessaan mielen polkujen sorasepeliin. Valmistaudun kestämään jyrän ankaran, painavan voiman, tukehduttavan hiekkamyrskyn, jonka se nostattaa. Painaudun kyyryyn, hengitän syvään, odotan.
Mikään ei tule. Kukaan ei istu ohjaamossa jalka kaasulla ja julma hymy kovilla poskipäillä, jyrää armotta ylitseni. On hiljaista. Hoitaja naputtaa tietojani tietokoneelle. Jossakin laulaa lintu.
Jokin minussa sen teki. Jokin minussa kävi laittamassa ahdistushirviön päiväkahviin nukutustippoja tai laksatiiveja niin, ettei se ehtinyt jyränsä selkään ajoissa. Minä jatkoin jo matkaani. Kananmunankeltaisessa iltapäivän valossa, radio Sun:in ikivanhat klassikot täysillä kuulokkeissa, kevään kutkutus sieraimissa.
Minä jatkoin matkaani. Suljin oven, kohteliaasti, mutta napakasti.
Pöntöllä puoliunessa kituva anoreksia'mörkö' sai jäädä taakse jäädäkseen. Minä olin jo kaukana.
// Tästä tulee syvällisempää pohdintaa tulevaisuudessa. Erityisesti käsitteestä normaali, ja siitä, mitä ajatuksia se meikäläisessä herättää. Nyt halusin vain jakaa kanssanne tämän etapin. :)
Tilaa:
Lähetä kommentteja (Atom)
Oih, onnittelut! Olet ihana, muista se (:
VastaaPoistaVoi kiitos! :)
PoistaMun on ihan mahdotonta uskoa että olet normaalipainoinen, sillä olen sitä juuri ja juuri itsekin ja jokainen tervejärkinen näkee, että olet minua paljon huonommassa kunnossa. Tietenkin on upeaa jos oikeasti olet saavuttanut normaalipainon, ja se on hieno etappi, mutta se ei tarkoita suoraan parantumista. :-)
VastaaPoistaTietenkään se ei tarkoita suoraan parantumista, pääkopan puolella työtä on vielä tehtävänä. Silti se, miten hyvältä etapin saavuttaminen tuntuu silmittömän ahdistuksen sijaan, on mielestäni paitsi helpottavaa minulle, myös merkki suuresta askeleesta eteenpäin.
PoistaJa niin, koska molemmat olemme vielä matkalla, tuskin itsekään näet itseäsi vielä täysin realistisesti. Minun on tähän vähän paha liittää mitään, mikä 'todistaisi' normaalipainoisuuteni, mutta itselleni ainakin riittää se tieto, ettei omatuntoni antaisi minun julkistaa blogissani mitään epärehellistä.
Tietenkin, en tarkoittanut että valehtelisit, toivottavasti et loukkaantunut! Minun on vain kamalan vaikea uskoa sitä, koska olet vielä todella aliapinoisen näköinen. Tottakai olen iloinen puolestasi, enkä usko millään tasolla että olisit epärehellinen :-)
PoistaJuu, en loukkaantunut. :)
PoistaTiedätkö, en voisi olla iloisempi sun puolesta! :)
VastaaPoista